Takk.
Hallo. Jeg tar det samme som henne.
- Brylluper. - Brylluper.
ingen andre kan ta din plass
bortsett fra 25-årige personlige assistenter
- Det var etter at vi slo opp. - Få minutter etter, men bra forsøk.
Jeg hørte at den nye stakk.
Michaela og jeg har gått hver vår vei.
- Unge kvinner kan ikke bestemme seg. - Nei.
Du pleide å forstå meg.
Det er fordi jeg er barnepsykolog. Hvordan er det å bli pensjonist?
Strålende. Jeg har aldri spilt bedre golf.
Du kommer til å kjede deg så.
- Tull. - Du vil kjede deg.
- Du ser forresten godt ut. - Hold munn.
Du er fremdeles pokkers så kjekk. Ok, Ken har kommet.
Er det ham? Han har fin kropp. Han er Pens tennistrener.
- Kate må mer inn i matchen. - Jeg er da inne i matchen.
Pc-en teller ikke.
- Finn tilbake til hverandre igjen. - Ikke nå, Jerry.
Vi lever i håpet. Tenk på det.
- Hei. - Du er Ken, ikke sant? Hei.
Du verden! Blomster! Takk, de er fine.
- Du er allergisk. - Bare litt.
- Kate er jo allergisk. - Bare litt.
- Unnskyld, jeg visste ikke det. - Jeg vil gjerne ha dem.
- Kate er jo allergisk. - Bare litt.
Hold opp, da.
- Michaela. - Jeg har kommet etter bilen min.
Flytt din. Den står i veien. Jeg vil ut.
- Hvem er han? - Den nye elskeren min.
Du verden.
Tut litt høyere. Du har nok ikke vekket hele gata.
- Kom igjen, mamma. Hjelp meg. - Jeg kommer.
"Jeg heter Jean-Baptiste Durain, er 57 og bor i Paris.
Jeg vil veldig gjerne konversere med deg."
Det har jeg ikke gjort før.
Den fortapte datter drar av sted for å ta høyere utdannelse.
- Hurra for henne. Hvor skal du? - Til Edinburgh.
Edinburgh. Fremragende. Fremragende. Si ja til alt.
- Ikke alt, Jerry. - Selvfølgelig ikke.
- Jerry! Vær så god. - Den får jeg ikke bruk for.
Slå til søren, Sophie.
- Vi ses til jul. - Vi ses, onkel Jerry.
Ikke glem i morgen kveld. Ken kommer tross det med blomstene.
- Andre gang lykkes det. - Supert!
Sånn skal det lyde. Klokka 19 hos oss.
- Det er visst serven hennes. - Det håper jeg ikke.
Den satt rett i kassa.
Ei uke til, så kan du gjøre dette hver eneste dag.
Dette blir det nye kontoret vårt. Vi har slitt for det hele livet.
Ja, det har vi vel, gamle venn.
Vi lever ut drømmen vår. Nå står vi ikke til regnskap for noen lenger.
- Nå styrer vi slagets gang. - Flott skudd.
- Kommer vi ikke til å kjede oss? - Skulle vi kjede oss med alt dette?
Kjede oss! Særlig!
- Er det ryggen igjen? - Ja.
- Kan jeg gjøre noe? - Sett tommelfingeren rett der.
Hvis jeg står her, vil folk begynne å snakke.
Husk å vaske jeans på vrangen. Ser noe hovent ut, er det nok det.
Og ta aldri noe i munnen hvis det ikke er kokt først.
Det er pappa. Hei, pappa.
- Hei, kjære. Har du dratt? - Jeg skal akkurat dra nå.
Din mor og jeg var aktive på campus. Jeg kunne gjenoppleve min studenttid.
- Nei takk, det er min tur. - Ja, det er det.
- Jerry kjører seg bort. - Hva vil du gjøre som pensjonist?
Jeg vet ikke. Kanskje endelig seile jorda rundt.
- Det ville du gjøre med mamma. - Ja, det stemmer.
- Jeg har en lang kjøretur foran meg. - Ring meg. Jeg elsker deg.
Han vil gjenoppleve studenttida. Hvordan var dere på college?
- Naive, urealistiske og uforberedte. - Akkurat som meg.
Nei da, slett ikke. Kom deg av gårde. Husk å ringe når du er framme.
Gå aldri ut alene. Kom hjem hvis du får hjemlengsel.
Finn et taxiselskap med bare kvinnelige sjåfører.
Bare kvinnelige sjåfører. Noen annet?
Vær deg selv. Du er skjønn.
Hei, kjære. Da er jeg hjemme.
Hei, Rumps. Kom her.
Hva skal vi gjøre i ettermiddag? La oss drikke oss fulle.
Hei, kjære. Da er jeg hjemme.
Du kan ikke gjemme deg for meg. Vi må i gang med din siste uke.
- Selvfølgelig. God morgen, Doreen. - Flaks vi tar samme toget.
- Man får aldri fred, mr. Jones. - Nekter du fremdeles å si Richard?
Ja. Du skal på møte med de nye eierne klokka 10. Vet du hvem de er?
- Jeg vet bare at de er unge. - Jeg fulgte ditt råd om pensjonen.
Jeg takket ja til tilbudet. Mange av oss gjorde det.
- Janice og Marcus også. - Det er et godt tilbud.
- Du skal til prostatasjekk kl 14.15. - Jeg kommer til å savne dette her.
- Avskjedsfesten min er på fredag. - Det er nok ikke en fest.
- Alt er borte, Richard. - Hva?
God morgen, alle sammen.
TVANGSOPPLØSNING
- Hva foregår? - Jeg aner ikke, Janice.
- Visste du dette? - Er det lovlig? Kan de gjøre det?
Ta det rolig. Dere må gi meg litt tid.
- Får vi lønn? Visste du det? - Selvfølgelig ikke.
- Er aksjene verdiløse? - Ja.
Herregud.
De slipper oss vel inn så vi kan hente tingene våre.
Jeg lover at jeg skal få orden på dette.
Hør her. Jeg skal undersøke saken. Jeg trenger bare litt tid.
- Hvordan skal vi gjøre det? - Hva kan du gjøre?
Jeg vet ikke, men jeg lover at jeg vil sørge for -
- at alle får det som tilkommer dem. Jeg skal ikke svikte dere.
Ok, Jean-Baptiste. Nå kommer jeg.
Jeg er interessert i...
...kunst og kultur.
Jeg elsker å reise og opplevelse nye ting -
- og i det hele tatt å være spontan.
Du verden.
En diamant er blitt solgt for en rekordpris på 10,8 mill dollar.
"Regnbueøyet", som den kalles, ble solgt på auksjon i New York,-
- og kjøperen ønsker å være anonym.
- Den skal settes i et halskjede. - Eller selges for å stoppe sult.
... veldig glad for sin gave. I Sky News klokka 19...
For helvete.
Ken, nå kommer jeg.
- To ganger på ei uke. Hva nå? - Vi må snakke sammen.
Ikke nå. Jeg har det travelt.
- Hei, Ken. - Se, ingen blomster.
- Å, det er deg igjen. - Ken. Igjen. Hei.
- Jeg må snakke med deg. - Ja.
Flott. Jeg gleder meg.
- Har du drukket? - Nei. Ja. Gjør det noen forskjell?
Da er du tilbøyelig til å komme med vidløftige utsagn.
- Det er store problemer på kontoret. - Fortell Anastasia eller Michaela...
Culco er under administrasjon. De nye eierne har rensket oss for alt.
Aksjene er verdiløse. Pensjonene våre sto i de aksjene.
Avdragene på husene, barnas universitetsmidler, alt er borte.
Jeg hadde fått med hele firmaet. Marcus, Janice, selv Doreen.
Kom igjen.
- Hva vet vi om dem? - De kom ut av det blå.
Holdingselskapet het Lexon.
Vi ble overtalt til å legge vårt pensjonsfond sammen med deres.
Lexon viste seg å være tomt, så vår pensjon forsvant med dem.
Det står noe større bak dette her.
Noen som vasker sine hender og går videre.
- Like allergisk mot katter? - Mer enn noen gang.
- Du har fått din ph.d. -grad. - Ja.
- Hvordan er det å være lektor? - Underbetalt.
- Hvordan er studentene? - Undermotiverte. Sett deg nå ned.
Jeg er inne på websiden deres, men jeg blir blokkert.
Vi trenger et passord. Vi trenger...
- Matt. - Vi trenger Matt.
- Hacking er ulovlig. - Du skal ikke gjøre noe ulovlig.
Men du kunne kanskje ramle over det ved en tilfeldighet.
- Ramle over det ved en tilfeldighet? - Gjør som din mor sier.
- Pappa? Hva gjør du der? - Det er en lang historie.
Nå skal jeg ha valuta for forfeilet ungdom jeg betalte for.
Jeg trenger den andre pc-en min. Vent her.
- Er det Tyler, romkameraten hans? - Ja, det er det visst. Tyler!
- Lukk døra! - Lukk den nå!
- Mr. og mrs. J? - Ja, vi er her på Skype.
Beklager.
Jeg har sendt dere passordet så dere kan komme inn.
- Flink gutt. - Fint å se dere sammen igjen.
Vi er inne. Det har jeg alltid ønsket å si.
Sånn. Lexon eies av Vincent Mathias Kruger, som er hedgefond-bestyrer.
Født i Budapest, bor i Paris, forferdelig ung.
Aktiv sportsmann, støtter kunst og er mentor for unge mennesker.
En pengegrådig, umoralsk, liten dritt. Det slipper du ikke unna med!
- Han kan ikke høre deg. - Han kommer til å føle min vrede.
- Hva er planen din, Guevara? - Jeg drar til Paris.
I Paris banker jeg så hardt på døra hans at han betaler.
- Jeg krever det som tilhører meg. - Oss.
Jeg har ikke slitt i 25 år for at en liten...
...drittsekk skal komme valsende inn og få pensjonen vår til å forsvinne.
Jeg vil gjøre det for alle dem som alltid har fulgt reglene.
- For Marcus, Janice, Doreen og deg. - Nei, ikke gjør det for meg.
For barna.
- Hvordan er fransken din? - Rustent. Hvordan det?
Nei. Nei, nei, nei. Det er utelukket. Glem det!
- Du kjørte forbi igjen. - Jeg kom ikke over.
- Hva mener du? Så blink da. - Jammen det bryr de seg ikke om.
Hvorfor har du ikke blitt flinkere til å kjøre? Vær selvsikker nå.
- Det ligner henne ikke. - Hun kan ha fått et bedre tilbud.
- Bedre enn Ken? - Hunden vår er et bedre tilbud.
La oss få noe på det rene.
Vi får styr på dette rotet og fortsetter våre liv hver for oss.
Det høres bra ut.
Greit, Trotskij. La oss få det overstått.
Takk.
Den gikk ikke.
Husker du da vi ikke fikk snakke med skoleinspektøren?
- Og du... - Ja.
Det er verdt et forsøk.
Du godeste, min kjære. Litt vann, takk.
- Hvilken etasje? - Øverste.
- Ikke verst. - Den slags glemmer man aldri.
- Kan du fremdeles det med... - Nei.
- Er det mr. Krugers kontor? - Ja.
- Jeg beklager. - Det er greit. Kan jeg hjelpe dere?
Du har kjøpt firmaet jeg jobber for og tømt det.
- Jeg forstår ikke hva du sier. - Du er en pengegrådig drittsekk.
Firmaet ditt...
...har kjøpt mitt firma...
...og tømt det.
Rolig, Kate.
- Det gjør jeg ofte. Hvilket firma? - Culco.
Culco... Det var i forrige uke. Jeg lever i nuet. Maintenant.
Jeg skal gi deg maintenant. Vi vil ha igjen pengene våre.
- Hvem er du? - Min kone. Ekskone.
- Du benekter det ikke? - Nei.
Folk er avhengige av den pensjonen de skulle ha. Det er ikke rettferdig.
Ok, du har rett. Det jeg gjorde var galt og forkastelig.
Det var ondt og burde være ulovlig. Men det er helt lovlig!
Hør her, din lille dritt. Du ødelegger hederlige menneskers liv.
- Folk som alltid har fulgt reglene. - Det er hun som har buksene på.
Selvfølgelig. Vi er den eldre generasjon. Vi er opplyste.
- Vi er skilt. - Vi er ferdige.
Slipp meg! Jeg får ikke puste! Slipp meg! Slipp min kone!
- Sånn. - Ekskone.
- Vi kunne ha klart dem. - Vi skal ta ham!
Hva gjør vi nå?
- Lukk munnen. Hvem tilhører hun tro? - Jeg ville gjette på... Se der.
Bingo!
- Vi følger etter dem. La meg kjøre. - Nei, du har glemt førerkortet.
- Jeg kjører mye bedre enn deg. - Det er bare noe du tror.
- Husker du Hammersmithbroa? - Du glemte å fylle olje på bilen.
Kjør fort. Kom igjen, de slipper unna.
- Du må holde følge. - Kjører vi for nære oppdager de oss.
- Det var verdens korteste biljakt. - Skal jeg kjøre over på rødt?
Nei, gud forby, Richard.
- Det var vilt. - Takk. Vi kunne ha drept ei nonne.
Muligens mange nonner. En masse døde nonner.
Der er de! Jeg så dem akkurat! Vær så snill, la meg kjøre.
- Ok, det er lenge siden. - Hva har du spist til frokost?
- Fest sikkerhetsselen. - Hva nå?
Vi kjører bakover. Bakover, Kate! Jeg fester sikkerhetsselen nå.
Nei, nei, nei! Kate!
- Hold deg fast. - Jeg holder fast.
- Vi hadde ikke råd til forsikringen. - Drit i forsikringen.
Vi klarte det. Der er de.
Sett på sang nummer tre. Det hjelper meg å kjøre.
- Hvor har du lært å kjøre sånn? - På vei til skolen.
- Med barna i bilen? - Å ja.
Unnskyld. Unnskyld.
- Mor og barn! - Jeg vil ikke treffe babyen!
Unnskyld. Du må ikke få panikk. Jeg merker at du får panikk.
Vi er nesten der.
Du store. Det var nære på.
Sånn, nå er vi snart der.
- Var det en stein? - Ok, de skyter på oss.
- Stopp, stopp, stopp. La bilen stå. - Mener du det?
- Skal vi bare la den stå her? - Bare gå.
- Vi kan ikke bare la den stå her. - Greit. Du har rett.
Inn med deg. Herregud, du er ikke riktig klok.
- Unnskyld at jeg fikk panikk. - Jeg forstår, men vi må vekk herfra.
- La oss drikke te. - Ikke snakk om te i Frankrike.
- Du beholdt bagen din. - Det gjorde du også.
- De har faktisk holdt ganske bra. - Bedre enn oss.
Det var også garanti på dem.
- God kveld. - God kveld. To rom, takk.
- Passene deres, takk. - Vær så god.
- Mrs. Jones. Og mr. Jones. - Ja.
- Vil dere ha to rom? - Ja.
- Er dere søsken? - Nei.
- En suite? Ved siden av hverandre? - Ellers takk, vi er skilt.
- Men du beholdt navnet hans. - Fordi barna heter det.
Dere er på ferie sammen for å se om gnist er der fremdeles.
- Ja, hvorfor ikke? - Overhodet ikke. Gnisten er borte.
- Den er blåst ut. - Vi er i Paris. Man vet aldri.
De eneste to rommene jeg har igjen ligger ved siden av hverandre.
- Hva med de der? - De er opptatt. Det er helt fullt.
- Vi tar dem, takk. God kveld. - God kveld.
- Herregud. Hvilken etasje? - Aner ikke.
Vil du gni tigerbalsam på halebeinet mitt?
- Nei. - Det var bare en tanke.
Hvis du elsker kunst og kultur må du komme til Paris.
Du gjetter aldri hvor jeg er.
Fantastisk, la oss møtes i morgen.
Hvorfor ikke?
Det står to skåler til Rumpus, og lyset er tent.
- Sophie, har du fått noen i bingen? - Hei, søte Sophie.
Har du hørt fra din mor? Vi skulle vært sammen med henne i går.
Av alle buler i alle byer i hele verden kommer hun inn på min.
For en tilfeldighet.
- Du skal ha biff og pommes frites. - Jeg er blitt vegetarianer.
- Du elsker jo kjøtt. - Folk forandrer seg.
- Men du skal ha ostesoufflé. - Nei.
- Du elsker jo ost. - Kolesterolet forandrer seg.
- Hvordan går det med din prostata? - Fint. Hva med liktornene dine?
Det går faktisk forferdelig. Det er slutt på høye hæler.
Våre aldrende, skrantende kropper.
- Får jeg lov? - Vær så god.
Hei, kjære. Hvordan går det? Å, så bra.
Liker du dem i gangen din? Jeg er så stolt av deg.
Du er nødt til å legge på.
Ring meg senere. Jeg elsker deg. Ha det.
- Hva skulle jeg si til henne? - Det er greit.
Hei, kjære. Hvordan går det? Jaså?
Skriv en oppgave for hver fest. Ok, så en for hver tredje fest.
Nei, jeg er veldig stolt av deg. Har mamma sagt det?
Sånn er det med store tenkere. Når du snakker med mamma så si...
Si at jeg savner henne. Ok. Jeg elsker deg. Ha det, kjære.
- Hva feiler det deg? - Jeg vet ikke. Paris, pensjon.
Å være sammen med deg? Å få stjålet pengene våre?
Det må være det.
- Er det ikke fint her? - Jo.
Michaela. Bare et øyeblikk.
Jeg kan ikke snakke nå. Prøv å forstå.
Det er ok, jeg er trøtt. Jeg spiser på rommet.
Gjett hvem som skal gifte seg.
Vincent Kruger og Manon Fontane forbereder sin store dag.
Bryllupet skal foregå på Krugers slott fra 19. århundre, -
- som ligger i det eksklusive Cap d'Antibes.
- Vi må i det bryllupet. - Hvorfor? Vi hater jo bryllup.
- Se hva hun har rundt halsen. - Den er fin.
- Fin for 10 millioner dollar. - Veldig fin.
Jeg tror det er Regnbueøyet. Jeg syntes jeg kjente den igjen.
- Den ble solgt til rekordpris. - Når er du blitt diamantkjenner?
Etter at barna flyttet hjemmefra. TV er fullt av ubrukelig informasjon.
I dette tilfellet avgjørende informasjon.
Hun bruker nok den diamanten i bryllupet.
Den diamanten er pensjonen vår. Den diamanten er Doreens pensjon.
Vi stjeler den.
- Vi tar bare det som er vårt. - Vil du stjele en diamant?
- Vi får ikke tilbake pengene våre. - Er vi Den rosa panter?
Hvorfor ikke? Vi er på ræva. Vi har ingenting. Det er vårt.
Jeg er lei de grådige milliardærene som stjeler og ødelegger landet.
Ikke dette landet, for Frankrike har gode sosiale ordninger.
Det er en dum idé, Kate. Sprø, dum.
Det er en dum, men genial idé.
- Mener du det? - Hvorfor ikke? Hva har vi å tape?
Bortsett fra vår verdighet og frihet.
- Det er verdt å undersøke det. - La oss undersøke det.
- Vi skal visst til Sør-Frankrike. - Så flott at dere er sammen.
Flott. Er hun ikke vakker?
Det forstår jeg godt. Hva mener du med at de ikke vil ta imot det?
Klippe det over?
Da er det over med kredittkortene. Ferdig, slutt.
- Hvem skriver du til? - Ingen.
- Hun er vakker. - Ikke min type.
Bein opp til taket og stram rumpe. Selvfølgelig er hun ikke det.
Ikke nå lenger. Nå foretrekker jeg noe enklere.
Hvis det skulle være en kompliment, kan du kutte ut.
Beina hennes er langt fra så flotte i virkeligheten.
Jeg har den. Den er av.
- Ok, hvor skal hun? - Prøv å se ut som en turist.
- Skal vi undersøke det? - Ja.
Du verden.
MANON FONTANES UTDRIKNINGSLAG
- Gå inn dit. - Det kan jeg vel ikke.
- Hvem er du? - Jeg er Miriam fra Weymouth.
Jeg er din grandkusine langt ute på din kommende manns side.
Greit, du er på deres lag.
Flott!
Unnskyld.
Der har vi mesteren.
En veldig stor martini, takk.
- Jeg tror jeg begår en stor feil. - Nei da.
Bryllupet vårt er et forretningsmøte.
Det kommer to texanere med konene sine.
Vi har aldri møtt dem før, og jeg skal ta meg av dem.
- Det er ikke greit. - Og de skal bo på Carlton.
- Carlton, så flott. - Hva syns du?
Du er gammel. Du må ha vært gift.
Ja. Takk.
Gamle, gamle meg. Hva jeg syns?
Det er mye viktigere å kunne like dem enn at man elsker dem.
Det er lett å bli forelsket, men mye vanskeligere å like noen.
Et bryllup er som en føreprøve. Først etterpå lærer man virkelig å kjøre.
Eller så krasjer man.
- Du liker jo diamanten. - Skal du ha den i bryllupet?
Ikke i vielsen. Jeg skifter klær under festen og tar den på da.
Kom igjen, jenter. Nå skal vi prøve parasailing.
Jeg liker deg. Du er ærlig. Det er ikke venninnene mine.
- Så bra. - Bli med. Det er så morsomt.
Jeg hater deg, Richard.
- Man døser lett av i min alder. - Du snorket også.
Det kommer også med alderen. Hva har du funnet ut?
- At jeg veldig lett blir øm. - Stakkars deg. Så leit.
Vekk med fingrene. Man må være invitert i bryllupet, -
- men hun skal bære diamanten når hun skifter klær.
- Det høres bra ut. Noe mer? - Hun er sur på den onde.
Han har invitert noen texanere, og hun må ta seg av konene deres.
Nevnte hun hvor de skal bo?
- Hva skal vi ramle over i dag? - Carlton Hotel i Cannes.
Vi leter etter fire gjester med adresse i Texas.
- Det er så ulovlig. - Unnskyld. Jeg ville ikke spurt...
Jeg tøyser. Vi gjør sånt hele tida. Tuller med folks bestillinger.
- Det er ikke greit, Matt. - Vent litt.
- Ser ikke øynene hans litt røde ut? - Bare litt.
- Han gjør vel ikke det? - Jo.
Tyler! Hei!
- Hei! - Det er ikke sant. Dere igjen.
Godt å se deg, Tyler.
Vi har mr. og mrs. Hicks fra Houston i Texas i Monet-suiten,-
- og mr. og mrs. Baxter overfor i Manet-suiten.
Jeg må stikke. Jeg elsker mine glamorøse foreldre i Sør-Frankrike.
Vi vil kidnappe fire texanere, utgi oss for å være dem, -
- dra i bryllup på et slott, bytte ut halskjedet og flykte.
- Det høres tåpelig ut. - Tåpelig, sprøtt, dumt.
Men genialt. Det er bare ett lite problem.
Det er fire texanere, og vi er bare to.
- Der er den. - Det er ikke vår.
- Se her, det er det. Pass på ryggen. - Jeg har den.
Hei sann, gamle gutt. Godt å se dere.
- Så herlig å se dere sammen igjen. - Ja, ikke sant?
- Det var fælt å velge mellom dere. - Det var synd og skam.
Det er skjønt å være her. Hva skal vi hjelpe med?
- Kidnappe? Stjele en diamant? - Komme ubedt i et bryllup?
- Kan vi få snakke sammen? - Gjør det. Vi passer på kofferten.
Hva tror du? Han er med på det. Hun er ikke.
Ok, vi er med.
- Greit, er alle med på planen? - Det er det villeste siden Shanghai.
- Da jeg var i handelsflåten. - Ei dame i hver havn?
Noe i den stilen. Det var bare guttestreker.
- Er du sikker på at de vil virke? - Tre og de sover som unger.
- Hvem har skrevet dem ut? - Den skjønne, unge dr. Jenkins.
Han er veldig hjelpsom og har veldig varme hender.
Hvordan vet vi hvem de er?
- Det er visst klart. - Nå setter vi i gang.
- Jeg er nødt til å tisse. - Selvfølgelig.
Jeg tar også en tur.
- Jeg må faktisk også tisse. - Det er ikke bra å holde seg.
Det var utrolig! Jeg håper vi ikke bandt hendene deres for stramt.
- Tror dere det? - Nei.
Det var vanvittig. Jeg har ikke hatt det så moro siden Guam.
- Jeg var utstasjonert i militæret. - Du godeste.
Jerry, det er å stjele!
Dette er virkelighet. Enten trår vi til, ellers er vi ferdige.
Vi henter kopien av halskjedet og tar cocktails og middag på hotellet.
Kom igjen, cowboy!
Hvordan fant du en som kunne lage en kopi?
- Jeg har mine forbindelser. - Nei, det har vi ikke.
Jeg hadde engang en kort romanse med en ung smykkedesigner.
En romanse med en ung smykkedesigner!
- Ta det rolig, Pen. - Ta det rolig, det er fortid.
- Det er plantegningen over slottet. - Vet du hvor vaktene vil være?
- Er ikke Jerry her? - Han stakk mens jeg tok et badet.
Han sa at han skulle møte en. Det er veldig rart.
Han skal ikke ødelegge dette. Det er så flott å se dere sammen.
Unnskyld, jeg ble forsinket. Et lite, kort oppdrag.
- Flott å se vennen våre sammen. - Kan vi komme tilbake til planen?
Her vil gjestene komme inn. Der må vi vise invitasjonene våre.
Dere er mr. og mrs. Baxter, og vi er mr. og mrs. Hicks.
Matt har undersøkt parene.
- Deres Matt? - Han er en smart gutt.
- Ikke som vår Tim. - Det er illojalt.
Jeg er bare ærlig. Han er en akademisk katastrofe.
Bruden vil skifte til en ny kjole sammen med diamanten.
Richard og jeg bytter ut diamanten og gir den ekte til deg, Jerry.
Dere går tidlig, og hvis vi blir oppdaget -
- er vi bare en misfornøyd medarbeider og hans ekskone.
De finner ikke noe på oss og de lar oss gå.
Ellers dreper de oss, hugger oss i småbiter og kaster oss i havet.
- Richard. - Det er mulig.
Jerry, hvorfor blunker du til Richard og klapper deg på lomma?
- Hva snakker du om? - Jeg ser når du lyver.
- La meg være. Hva gjør du? - Han har en pistol!
- Trenger hele restauranten vite det? - Hvorfor har du en pistol?
- Du er sprø. - Si noe til ham.
- Hvorfor har du en pistol? - Den er fake.
- Vi tenkte det var en god idé. - Den er faktisk ekte.
- Vi? Så du står bak dette. - Har du ledet Jerry på villspor?
- Nei, det var hans idé. - Det var mine forbindelser.
Hvor har du fått tak i den?
Det var en jeg kjente engang. Jeg dro gjennom Frankrike på vei til Guam.
Hvorfor vet jeg ikke noe om det? Du har ødelagt hele kvelden.
- Ta det rolig. - Drikk litt mer vin.
- La oss i det minste se den. - Se hva?
- Pistolen, Jerry. - Vil du se den?
- Kom igjen, da. - Det er ingen som ser.
Se her. En av gangen.
Unnskyld.
- Ikke rør dere, drittsekker. - Ta det rolig, Pen. Legg den vekk.
Herregud!
Greit. Det er best vi går. La oss drikke ut. Regningen, takk.
- Det var sprøtt. - Blir vi arrestert?
Jeg snakket med eieren. Vi var i fremmedlegionen sammen.
Han sier at hvis vi betaler for vinen så er alt i orden.
- Jeg føler meg litt kåt, Jerry. - Er alt i orden, Pen?
Da er det sengetid. God natt.
- Hva gjør du? - De virket så glade.
Fordi vi var sammen igjen. Jeg ville ikke ødelegge det.
Bare...
Det var deilig.
Tror du vi gjør det rette?
Du vet, å stjele en diamant og kidnappe folk.
Uten tvil.
Sett deg ned litt.
Jeg sa, sett deg. Det er greit å ligge også.
Jeg drakk dobbelt gin. Jeg tåler ikke å drikke lenger.
- Nei, det slår beina under meg. - Du er mye mer tiltalende nå.
Det var pent sagt, takk. Det er du også.
Vi var altfor unge da vi møttes. Vi skulle møtt hverandre nå.
- Det funker ikke sånn. - Hvorfor ikke?
Hvorfor gikk den siste fra deg?
Hun gjorde faktisk ikke det. Jeg gikk fra henne.
- Hvordan går det med ryggen? - Forferdelig. Hva med liktornene?
De gjør ulidelig vondt.
- Sov godt. - God natt.
- Herregud. Vi gjorde det vel ikke? - Nei.
- Gudskjelov. - Du trenger ikke høres så lettet ut.
HVOR BLE DET AV DEG? JEG VENTET IGJEN.
Jeg har ikke hatt sex på to år, så jeg ville gjerne huske det.
Smak på denne. De er utrolig saftige. Skjønner du hva jeg mener? Skjønt.
Der har vi jo oksen. Fikk du sove i natt, gamle gutt?
- Fikk du senga til å riste? - Bare på grunn av snorkingen.
Vi har visst et problem. Det er fingeravtrykksensorer ved inngangen.
- Alle skal scannes. - Det er verre enn Fort Knox.
Vi kunne skjære av fingerspissene deres og sette dem på våre.
Altså, texanernes. Jeg har sett det i en film.
- Unnskyld, jeg lar meg rive med. - Hva med noe mer normalt?
- Kan dere svømme? Hva med å klatre? - Har du klatret noen gang, Jerry?
Ja, det har jeg, da jeg var i de australske fallskjermtroppene.
- 7.28. - 7.32.
- 6.30. - Du er fremdeles på engelsk tid.
Da gjør vi det.
Jerry! Du svømmer feil vei.
Det gjør da jeg også.
- Pen! - Jerry!
- Alt i orden.
- Herregud. - Du har jo høydeskrekk. Går det ok?
- Det går bra. - Du knuser hodet mitt!
- Har du pistolen? - Nei, beklager. Det er for farlig.
Jeg kan ikke styre meg med den. Men jeg har med smørbrød. Sultne?
- Vi bør komme oss videre. - Ja, kom. Denne veien.
- Den hatten kler deg. - Herr og fru Chambord fra Qatar.
- God kveld. - Herr Chabard fra Bordeaux.
Herr og fru Hussman fra Hanoi.
Herr og fru Hicks og herr og fru Baxter fra Houston i Texas.
- God kveld. - Så bra dere kunne komme.
- Det er flott å være her. - Vi kan snakke sammen senere.
Det er ikke et bryllup, men et forretningsmøte.
Vi gidder ikke høre om olje. Jeg er her for å ha det gøy.
- Vi liker å ha det gøy. Kom. - Tusen takk. Det er et flott slott.
Herr og fru Beltrami fra Roma.
- Det gikk visst bra. - Foreløpig.
Vi får menge oss med de andre.
Jeg må pudre nesa, kjære. Vil du følge meg?
- Jerry. - Vi skulle jo menge oss.
Skål.
- Hvilken etasje? - Andre etasje.
Ok. Jeg er straks tilbake.
Det er hennes rom. Ok, Jerry. 30 sekunder.
Hallo, kompis. Hvordan går det? Jeg ser etter det lille huset.
Pissoaret, dassen? Vet du hvor det er?
De må gå ned.
Vinduet hennes er åpent, og det er en avsats.
Nærmere en balkong.
- Langsomt. - Jeg beveger meg langsomt.
- Ikke se ned. - Jeg ser ikke ned.
Snu deg rundt. Snu deg rundt.
- Sånn ja. Det går nok bra. - Det går fint.
Bra gjort. Du er veldig modig.
- Piss! Vent. - Jeg har deg.
- Takk. - Det var så lite.
- Katter. - Og blomster.
Jeg skifter klær. Unnskyld meg litt.
Følg etter henne.
Jeg kommer.
Kom inn! Entrez!
Hva er det? Vil du se når jeg kler meg nå? Forsvinn!
Unnskyld. Du lurer nok på...
Jeg er så glad for at du er her.
Ta det rolig. Sett deg ned og fortell tante Miriam alt.
- Hva er i veien? - Jeg har begått en stor feil.
Han elsker meg ikke. Det har han aldri gjort.
Jeg har solgt meg selv til Djevelen. Jeg er Djevelens skjøge.
- Nei, nei, nei. - Jo, jo, jo.
Nei, det er du ikke.
Jo, jeg er et dårlig, overfladisk menneske. Jeg er falsk.
- Jeg er falsk. - Det må du ikke si.
Du virker som en original, litt anspent, klok og fantasifull jente.
Syns du virkelig? Det er det søteste noen har sagt til meg.
- Tusen takk. Du er så snill. - Nei, det er jeg faktisk ikke.
Unnskyld meg litt. Jeg er straks tilbake.
- Så, så, Manon. - Hvorfor gråter du?
- Jeg er allergisk mot blomster. - Jeg beklager.
Nei, Manon. Det gjør ikke noe. Ikke gjør det.
De forbanna blomstene. Jeg liker dem ikke uansett.
Hva ville du gjort? Du er erfaren. Hva syns du om ham?
- Mannen din? Han er da fin nok. - Fin?
Jeg syns han er litt ufølsom. Du kunne fått noe bedre.
Han behandler deg sikkert som et smykke.
Han behandler deg sikkert dårlig. Ikke at han ikke kan forandre seg.
Det er lett å si "jeg elsker deg", når man ruller rundt på dyre lakener.
Det er mye vanskeligere når de må vaskes.
Jeg er ikke den du tror jeg er. Jeg er ikke Miriam fra Weymouth -
- eller Katie fra Texas, men Kate fra Surrey.
- Og min eksmann ligger der nede. - Gjør han det?
Hallo. Hvorfor gråter du?
Det er kattene. Men ikke kast dem ut av vinduet.
- Han er ganske kjekk. - Ja, det er irriterende.
- Jeg vet ikke med barten. - Enig.
Mannen din har stjålet noe fra oss og mange andre.
Noe veldig verdifullt, framtiden vår.
Så vi har kommet for å ta tilbake det vi mener tilhører oss.
- Diamanten. - Det er ikke så fantasifullt.
- Unnskyld, ryggen tar livet av meg. - Manon, lukk opp. Det er Vincent.
- Ta den. Jeg liker den ikke uansett. - Flott. Her er kopien.
- Manon! - Hva er det?
- Hvorfor kaster du ut blomstene? - Vet du ikke at jeg er allergisk?
Du må passe godt på den. Det er ikke et leketøy. Den er svært verdifull.
- Mer verdifull enn meg? - Ikke noe er mer verdifullt enn deg.
Det burde du vite.
Vil du også elske meg når vi skal vaske lakenene?
- Hva gjør du? - Jeg trodde du måtte nyse.
- Det hjelper å distrahere folk. - Det er når man har hikke.
Det kan hende jeg må nyse igjen.
Hva gjør vi? Vi må vekk herfra.
- Ok. Tilbake samme vei? - Ja.
- Jeg beklager, gamle gutt. - Hallois.
Selv om det ikke er planlagt, vil min kone gjerne si noen ord.
En klok kvinne fortalte meg engang -
- at man kan elske sin mann, men man må også like ham.
Vent litt. Og det gikk endelig opp for meg -
- at jeg ikke elsker Vincent. Jeg liker ham ikke engang.
Så, Vincent, min kjære.
Jeg vil skilles.
Stopp! Det er en ren parodi.
Etter dem! Etter dem!
Revolusjonen lenge leve!
Unnskyld.
Jeg visste at det var noe kjent med deg.
Nei, de er ekte.
La oss gjøre det enkelt. Hvor er den ekte diamanten?
Kjære vene.
Det gjorde vondt.
Vi er bare en misfornøyd medarbeider og hans kone.
- Du sa ikke ekskone. - Nei, gjorde jeg ikke?
Vi må konsentrere oss. Har du hørt om karma?
Kanskje du blir straffet for alle de slemme tingene du har gjort.
Det er bare en tanke.
- Det er slemt. Du er ei bølle. - Flaks at jeg ikke slår damer.
Fortell meg hvor diamanten min er!
Jeg har svelget den.
Jeg har solgt diamanten. Jeg byttet den ut og solgte den ekte.
Jeg ga pengene til et barnehjem i Calcutta.
- Hvorfor det? - For å se om du elsker meg.
Du er sprø. Jeg tar meg av deg senere. Bli kvitt dem.
- Å nei. - Ok...
Hadde jeg visst det, ville jeg tatt på meg penere undertøy.
- Den avslører alt. Hver eneste krok. - Du verden.
Hva ser du på?
Frekke fyr.
Det er fra Saigon i Vietnam 1964. Jeg har noen granatsplinter.
De har glemt ei tang. Det er noen klemmer. Det visste jeg ikke.
- Kjør dem ut til klippen. - Klippen?
- Whisky? En siste drink? - Det er ikke min stil.
- Jeg håper de klarer seg, Jerry. - Det gjør de nok.
- Slutt å plystre. - Det får meg til å slappe av.
- Det driver meg til vanvidd! - Jeg skal slutte.
- Vi stoppet. - Ja.
- Vi beveger oss. - Ja.
Katie. Jeg vil bare si at uansett hva som skjer...
- Det er vel ikke avskjedstalen din? - Nei. Kanskje litt.
- Det er bare fordi... - Hold munn!
Ikke rør deg.
Den vipper tilbake.
Jeg vil bare si unnskyld, Kate. Fordi jeg ikke var en god ektemann.
Jeg er også lei for at jeg ikke lot deg være den du er.
- Hva mener du? - Vi var for unge.
Det kreves to til å ødelegge et ekteskap, og jeg gjorde min del.
Å gud! Det spiller ingen rolle nå.
Vi skal dø! Richard!
- Richard! - Jeg har den. Hold fast.
- Jeg syns vi skulle prøve igjen. - Prøve hva?
- Meg og deg. - Hva snakker du om?
Jeg syns vi skal seile jorda rundt. Jeg har nytt de siste dagene.
- Konsentrer deg om å holde fast. - Føler du ikke noe, Kate?
- Jo, angst! - Tenk over det.
Jeg liker deg veldig godt!
Kom igjen!
- Er dere ok? - Manon! Takk!
Det er jeg som skal takke fordi du åpnet øynene mine.
Kom og hjelp.
Sånn.
- Hun er ei søt jente. Entusiastisk. - Jeg håper hun klarer seg.
Hun er sta, så hun klarer seg. Vi må svømme vekk herfra.
- Vi blir levende målskiver. - Har du en bedre idé?
Jeg kjenner en som har en båt.
- På nettet? - Ja, på nettet.
Man chatter, blir kjent og møtes hvis man liker hverandre.
Men du vet ikke om du liker ham.
Han er 57, bor i Paris og har et hus og en båt i Sør-Frankrike.
Så overfladisk du har blitt.
Det må være kapteinen.
Hallo, Kate. Det er meg, Jean-Baptiste.
Herregud!
- Jeg er dobbelt så gammel som deg. - Jeg liker eldre kvinner.
- Hvorfor lyver du på profilen din? - Kvinner bør oppfatte meg som moden.
Ellers føler jeg meg som en klisjé. Ung, rik, flott med en speedbåt.
Så forutsigelig.
- Er han elskeren din? - Tidligere elsker.
Men føler du stadig noe for ham?
- Jeg vet ikke. - Det er ikke bra å se tilbake.
- Du har rett. - Da kan man bli kvalm.
- Skal vi dra tilbake? - Vi skal på byen.
- Sier du det? - På en date.
- Ikke en date. - Jo, en date.
Men hva med diamanten?
- Kan du ikke ta deg av det? - Vil du ikke være med til slutten?
Kan du ikke gjøre det alene? Så møtes vi i Paris.
Greit, jeg skjønner. Det var også en grunn til at jeg gjorde dette.
Jeg gjorde det for de andre, for Doreen, for...
- Jeg stikker. Pass godt på henne. - Det skal jeg nok.
- Det er champagne i villaen min. - Det er litt tidlig for champagne.
Det er aldri for tidlig for champagne. Det er alltid for sent.
- Gudskjelov, dere klarte det. - Hvor er Kate?
- Hun er ikke her. - Hvor er hun?
- Hun er sammen med en franskmann. - Jean-Baptiste.
- Hadde dere hørt om ham? - Å ja, Jean-Baptiste.
- Visste alle det unntatt meg? - Er dere ikke sammen igjen?
Nei, vi er ikke sammen. Dere var så glade så vi lot bare som.
Det var ganske usannsynlig også. Det hadde sikkert ikke funket.
Akkurat. Men hvor er diamanten?
- Den er litt forsinket. - Pen har satt meg på sviskesaft.
Det burde sette i gang systemet. Kanskje? Nei, falsk alarm.
- Hvor skal du? - God morgen.
Det ligger en badekåpe på stolen.
- Jeg er lei for det i natt. - Det var skjønt.
- Jeg hadde drukket for mye. - Sånt skjer.
Du er mer erfaren. Det du gjorde...
Tusen takk.
Hva har du lyst til å gjøre i dag? Vi kan spise frokost ute -
- og seile et sted. Du kan øve deg på fransken.
- Liker du den? - Jeg elsker den.
- Hvem er det? - Free. Du vet, "All Right Now".
- Nei, jeg kjenner ikke dem. - Nei, selvfølgelig ikke.
- Linfrøene fikk det på gli. - Bra gjort, Jerry.
- Se hvor vakker den er. Ta på den. - Ellers takk, Jerry.
- Hvor er han Diamant-Dave? - Vær litt tålmodig, min kjære.
- Jeg er sikker på at hun kommer. - Jeg tror ikke det, men takk.
- Hva er Regnbueøyet? - Det er en diamant vi har stjålet.
Først måtte vi kidnappe texanerne og dykke ut til et bryllup på et slott.
- Stjal dere en diamant? - Ja.
- Jeg rekker det ikke. - Jo, det gjør du.
Det er Diamant-Dave. Han ligner seg selv.
Ikke gå med på mindre enn 10.
Jeg forstår bare ikke hvor du kjenner alle de menneskene fra.
- Sånne som Diamant-Dave. - Du vet...
Nei, jeg vet ikke noe om Saigon, Guam eller fremmedlegionen.
- Eller Diamant-Dave. - Ta det rolig.
Nei, det gjør jeg ikke. Hvem er de menneskene? Dine forbindelser?
Alt det metallet i kroppen din, fortida. Jeg trodde jeg kjente deg.
Å, Pen.
- Jeg er mer enn jeg ser ut til. - Hva betyr det?
Jeg aner ikke. Men jeg vet -
- at jeg elsker deg, og det vil jeg alltid gjøre. Ok?
- Ok. - Sånn ja.
- Jeg fikk 15. - Jøss.
- Man kan reise alle steder her. - Vi har en koffert full av penger.
- Penelope! - Avgang til London om et kvarter.
- Jeg syns ikke du skulle ta den. - Kate!
Hva sier du til å reise litt rundt før vi drar hjem?
Reise?
- Det er en dum idé, ikke sant? - Jo.
Det er en sprø, teit, dum, -
- men genial idé.
- Hvorfor ikke? Hva har vi å tape? - Bortsett fra vår verdighet.
- Det er verdt å undersøke. - Helt klart. La oss undersøke det.
- Sørger du for at de rette får dem? - Det vil være meg en ære.
Jeg har tatt litt. Gjem resten under madrassen.
- Vi har et trygt rom under trappa. - Har vi?
God tur, gamle venner. Jeg skal nok fore katten.
- Pass godt på dere selv. - Vær nå skikkelig slemme.
- Den er veldig tung, Jerry. - Kom, min kjære.
- Ja. - Takk.
Kom igjen.
Sånn!
HAR DET VELDIG TRAVELT
Hva skal vi gjøre nå da? Gå en tur rundt i Marais?
Det ville vært deilig.
Jeg hadde tenkt meg noe litt mer eventyrlystent.
Herlig. Når drar vi?
- Hva med akkurat nå? - Ok.
- Jeg kjenner en som har en båt. - Så det gjør du?
Hva for noe? Hvor er den? Nei. Er det denne her?
Så nydelig. Du gjorde det! Du har kjøpt en båt til oss!
Ikke fall i Seinen. Herregud, den er nydelig.
Du er nydelig. Jeg elsker deg.
SLUTT
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2014